"Също като вълната, нито една емоция
не може да задържи първоначалния си облик" Хенри Уорд Бийчър
ВЪЗДУХЪТ КОЙТО ДИШАМ
Винаги съм се питал, дали пеперудата след като напусне пашкула си
осъзнава колко е свободна?
Или все още се чувства като гъсеница?
СРЕЩА
Още като дете знаех тайната на щастливия живот.
Играй по правилата, учи се добре в училище.
И ако се учиш добре, тогава за награда получаваш още
и още учене и след това получаваш най-доброто, което ти дава живота -
работа, пари и бъдеще.
Пълна
досада!
За това живея,
досадния, щастлив живот.
Завиждам на тези, които никога не се питат, аз...
трябва ми изход от това.
Както обикновенно. - Разбира се...
Имам нещо, което би ви заинтригувало...
Нещо не е наред ли? - Не, финансовото ви досие е идеално.
За ваш късмет на финансовия пазар...
можем... можете... може би трябва да инвестирате повече. - Не.
Малки суми, нека бъдат същите като до сега.
Това е... вие...
Как го правите?
Понякога рискът е единствения избор.
Струва ми се, че вие никога не рискувате.
Нямах предвид себе си.
Извинете, това не е моя работа, моля ви,
не се притеснявайте,никога не бих злоупотребил с вашите средства.
Не съм притеснен, знам че няма да го направите.
Откъде идва промяната? И как да я разпознаеш като дойде?
Тя хленчи и вика: " Моля те... "
" Боли ме! " - Така трябва, момиче.
Хей, говорих с братовчед ми, всичко е готово за довечера.
Слушайте сега...
Това място е наистина шибано, затова не се бъзикайте.
Отиваме, залагаме, взимаме печалбата и изчезваме.
Работата е опечена, имаме името на коня който ще победи,
а залога е 8: 1. Чиста работа. Ще се срещнем в 7.
И си затваряйте устите! Особено ти, кучи сине!
Няма да кажем на никой, не се бой. Как се казва печелившия кон?
А, да, Пеперуда.
Искате ли нещо? - Искам да заложа пари на Пеперуда.
В следващата гонка... мога ли да платя с това? - Разбира се.
Колко? - 10... 10000 долара, моля.
Почакайте, 20000 долара.
Какво ще кажете за 50000? - Имате ли толкова в картата?
Ако нямате може да вземете заем от къщата.
Трябва да ви видя шофьорската книжка. Луи провери го.
Добре, 50000 долара за Пеперуда.
Конете са на старта и потеглят!
Сантана е пръв, следват го Падаща звезда и Пеперуда.
Пеперуда го изпреварва с пълна скорост, това е неочаквано!
Минава Джело, взима водачеството...
О, Боже, Пеперуда пада! Какво нещастие!
Джело преминава финалната линия. Джело побеждава!
Сядай!
Как намери това място?
Как го намери... на теб говоря! Прост въпрос!
Аз... - Ето ни пак.
За полицията ли работиш? - Не исках да залагам. - Да залагаш?
Никой не идва тук за да залага по малко! - Извинявай, моля те.
Не исках да бягам, само...
Заложил си на Пеперуда! - Да. - Знаел си за измамата?
Не, аз... - Не ме лъжи! Как си разбрал за измамата?
Хайде, хайде, как разбра за измамата?
Чух колегите си и аз... обичам пеперудите.
Какво обичаш? - Пеперудите. - Пеперудите? - Да, обичам ги.
Той обича пеперуди, името на коня е Пеперуда, и играе за измамата.
Знаеш ли защо ме наричат Пръстът? - Не. - Господинът знае, преди
две седмици дойде защото му се поиска да залага.
Не исках да бягам, исках да отида до сестра ми за пари.
Той загуби и вместо да си плати дълга, какво направи?
Опита се да избяга! - Не съм, кълна се в майка си...
Какво ви става момчета? Идвате, правите наивни грешки и какво после?
Трябва да стана лошо момче ли? Да не живея в опера?
Трябва да дойда и да играя лошия? Мислите, че ми харесва ли? - Не знам.
Не ми харесва, но типове като теб, и теб г-н Паркс
не ми оставят избор. - Не, имате избор, сестра ми има пари.
Аз... не... не...
Не... ти, кучи сине!
Имаш две седмици за да ми платиш. Закъснееш ли ден, режа пръст!
Отиваш ли някъде?
Ти? Откъде...? - Багажа ли си приготвяш?
Не. - Сядай!
За Пръста ли работиш?
Имаш хубав дом, добра работа и зарязваш всичко това? Защо?
Моля те, не знам... - Защо? - Не знам, сглупих, не помислих.
Защо правиш това? Защо? - Престани!
Защо направи това? - Не знам!
Знаеш! - Не знам! Пусни ме!
Върви си! - Кажи ми!
Аз... аз... не знам... защо...
Ето, вземи това, хайде...
Това е всичко което мога да направя за теб. - Почакай...
За какво ми e това? - Не знам нищо повече...
Почакай... почакай...
Да бъдеш абсолютно прецакан понякога е изкуство.
Днес виждам нещата в друга светлина, виждам как пренасят парите
виждам камерите които засичат всяко движение и новите аларми
ако направя удар, полицията ще дойде за 4 минути, което ми дава
време за бягството, което съм планирал и накрая виждам чантата,
пълна с пари, никой друг не я вижда но само аз ще знам че е там.
Не мърдайте...
Никой да не мърда!
Човече, това е лудост! Добре ли си? Добре ли си?
Говори полицията, заловен сте, не правете резки движения,
хвърлете оръжието, вдигнете ръце и се обърнете с лице на юг!
Хвърлете оръжието, това е последният ви шанс!
Хвърлете оръжето или ще открием огън!
Господине? Ще ми кажете ли какво ви се е случило? - Не знам.
Можете ли да си спомните какво ви се е случило? - Не знам...
УДОВОЛСТВИЕ - Доколкото мога да си спомня
никога не съм губил бой.
Хайде, Марки! Да бягаме от тук!
Бил съм се добре не защото съм по-як или по-бърз а защото виждах в бъдещето.
Проблема с виждането в бъдещето е, че виждаш отделни отражения
като в счупено огледало.
Понякога беше лесно, като видеоигра в главата ти,
ако я играеш няколко пъти, ставаш по-добър.
Внимавай!
И какво става ако виждаш бъдещето? - Марки, кажи нещо!
Не можеш да го промениш. - Марки! Марки! Марки!
Понякога нещата които не можеш да промениш променят теб.
Моля ви, потърсете Фингърс, вас ще ви послуша!
Поговорете с него, моля ви! - Да видим какво ще ти се случи...
нищо не може да се промени. - Не!
Не!
Готово. - Добре, трябва да вземеш някой от летището.
Баща ми има печеливш бизнес, но аз искам да видя света, чичо ми Фингърс
помага на семейството и всички. Знаеш ли как е забогатял Фингърс?
Ако поиска да има нещо само трябва да щракне с пръсти. Щрак, щрак.
Това е яко, хубаво е да го видиш, тук съм само заради гаджетата.
Разбираш ли? Довечера ще чукам!
Къде е любимият ми чичо? Как си?
Радвам се да те видя, Тони. - Това племенника на шефа ли е?
Виж това, огромно е. - Харесва ли ти? - Супер е!
Той е... експресивен. - Добре ли те пазиха хората ми? - Да, да вървим.
Младеж като теб трябва да подменя редовно маслото. Чуй ме...
баща ти иска да те извадя от дупката.
И това ще стане, но ни трябва време. - Работа? - Точно така.
Добре, вземете Тони тази вечер с вас да се образова малко.
- Разбира се. - Добре, пази се и не забравяй какво стана миналия път.
Да, няма майтап, обещавам. - Сега ти е смешно, вървете, имам работа.
Момчето е объркано, пазете го, може да научи нещо, а сега...
време е за работа. Чуй това.
Какво мислиш? - Не е зле. - Как не е зле, отлично е!
Не разбирам много от музика. - Клиент длъжник ми даде договора й.
Първият й албум е, продава се добре. - Не разбирам от музика.
Колко време работим заедно? - Дълго. - Уморен съм да правя пари.
Уморих се да чета лекции когато не искат да плащат,
надявах се да не го правим вече и двамата.
Това момиче е изход от всичко това, знам, че ще е бясна като разбере
кой е новият й мениджър, но...
ще се погрижа за това, а ти погледни в бъдещето й.
Какво, какво виждаш? - Нищо.
Виждаш нещо. - Нищо. - Как така? Няма бъдеще?
Има бъдеще, но аз не мога да го видя.
Не говориш много. Обзалагам се, че мислиш за бъдещето.
Чичо ми каза, че виждаш бъдещето, че печелиш добре в казината, каза
че знаеш всичко в бъдещето. Това ми напомня за филма " Гарванът ".
И той можеше да вижда бъдещето, но замени окото си за това.
Но са го прецакали, защото бъдещето което можел да види е била неговата смърт.
Това е тъпо! Какъв е плана, отиваме да пием или...
само по уличници? - Вечер работим.
Няма го, елате другата седмица.
Той е в болница, сби се с един. Елате другата седмица!
Престани! - Дай парите! - Казах ви другата седмица!
Не, плати веднага или ще счупим още нещо.
Хей! Престани!
Приятел, защо не ми помогна за този Моби Дик?
Какво ще кажеш, да се върнем и да я потрошим?
Да я довършим!
Къде са парите? - Къде са шибаните пари? - Нямам ги.
Кървиш ли? - Не знам.
Ще отложа малко, приготви парите следващата седмица.
Внимавай да не те хване Фингърс, защото ще ти отреже един пръст.
Разбра ли? Ще се видим другата седмица. Извинявай за госпожата.
Тръгваме. - Приятел!
Не съм виждал такова нещо, беше жесток, знаеше че лудата идва,
Какво е да виждаш всичко това?
Как е да изнудваш хората? - Част от работата. - Харесва ли ти?
Мисля, че ти харесва, мисля...
иначе би спечелил от лотарията и би се махнал от тук, нали? - Не мога.
Как не можеш? Можеш всичко. - Точно това не мога.
Не мога защото не знам кога ще се случи, а когато се случи - изчезвам.
Значи можеш да преспиш с всяка жена без да хванеш трипер?
Чул съм, че безопасният секс е страхотна работа!
Така изглежда моят дом от сънищата: музика, гаджета да танцуват.
Защо не дойдохме първо тук?
Много охрана има тук. - Здравейте, момчета.
Радвам се да те видя. - И аз, това е Тони, племенник на Пръста.
Здравей, как си? - Обичам чичо ти, фин човек. Нещо за пиене?
Не, наистина бързаме, но... - Нямаме време.
Винаги казваш това макар да не е вярно. Каквото искаш, само попитай.
Ела с нас. - Хей, Тони не е лесен.
Хайде да се съблечем и напием. - Къде е шибаната стая?
Кой е онзи горе? - Той и негови гости.
Не носят оръжие. - Само той има. - Плащате за защита.
Със всяко пени. Винаги си добре дошъл.
Вече не забавлявам, освен ако не пожелая сама.
Ще ми направиш ли услуга? Кажи на Тони че ще се върна по-късно.
Разбира се.
Когато видиш бъдещето мислиш, че можеш да го промениш.
Но си само свидетел на случки които и да искаш не можеш да промениш.
Понякога мисля, че трябваше да науча нещо от това,
от търпението и дистанцията, но накрая всичко опира до дисциплина.
Казвате неща които не мислите и просто продължавате.
След време нещата изглеждат по-лесни,
рутината ви предпазва от непознатото
започвате да приемате нещата каквито са.
Всеки човек има своята съдба.
Не може да избяга от нея дори да знае какво ще се случи.
Хайде, скъпа!
Здравей!)
Хайде скъпа, да вървим... - Не! Не!
Не ме докосвайте! - Хей, човече!
Не, не, добре си прекарвахме, махайте се!
Успокой се! - Петрович!
Хвърли пистолета! - Вие не разбирате! - Хвърли пистолета!
Не е моя вината, пистолета гръмна сам. - Значи няма от какво да се боиш.
Не се приближвай, ще го използвам. - Искаш да ни застреляш ли?
Да вървим!
Нищо не съм направил! Нищо!
Ето ги!
Какво ще правим? Имаме пистолет! - Без убийства днес.
Какво ти става? - Защо се мъчиш като вече знаеш какво ще стане?
Гледаш как се случва съдбата на някой
и се надяваш все някога това да свърши?
И тогава става нещо което никога няма да забравиш.
Хайде! - Сбъркал съм.
Първия път в който съдбата е сменила посоката си и съм видял нещо
което е непознато и невиждано.
Бъдеще за което не съм знаел че ще се случи, това е великолепно.
А чувството е най-близо до това което
се нарича удоволствие.
Г- не, ще ми кажете ли какво сатана? - Не знам, вие ми кажете.
Как е момчето ми?
Оценявам това което си направил за Тони.
Как не си го предвидил? Не се бой, оздравявай бързо.
Трябваш ни... на мен ми трябваш.
За онези типове ще се погрижа аз. Никой не може да се отнася
така с моите хора, никой.
Хаос, лудост, паника на улицата, моята работа тук свърши.
Благодаря ти.
Не се бой, гаджетата ще продължат да се лепят за теб.
Момичетата обичат белези, те са като карта към душата.
Хей... - Идва нов ден и нямам представа какво да очаквам.
Мога да променя нечий живот към по-добро или към по-лошо
от мен зависи.
Момиче с бъдеще което не мога да видя влиза в живота ми в деня
в който виденията ми ме предават за първи път.
Има хора които вярват в съвпадения, но аз не съм от тях.
ТЪГА
Това трябва да е рутина за теб. На всеки 3 минути те питат същото.
Това е част от работата ми. - Обещавам този път да е интересно.
Ще те питам това, което никой не те е питал. - Никой?
Вярвай ми. - Харесва ми. - Още 40 секунди.
Благодаря, Дени. -Франк е тук. - Какво иска? - Нещо във връзка с промените...
В ефир! - Триста, благодаря че си тук! - За теб всичко.
Дебютният ти албум те представя като фантастичен нов талант.
Не те ли подтиска това? - Не мисля, не съм само хубава,
имам какво да кажа и се радвам, че феновете искат да ме чуят.
Какво те отличава от другите? - Моята музика е различна.
Мисля си, млада си, хубава си, но защо трябва да ни интересува това?
Какво те прави толкова специална?
Мислиш, че съм специална? - Да.
Нищо. - Нищо? - Искаш да кажеш, какво ме прави
по-добра от другите? - Не, не по-добра от другите,
а по-заслужила. - Заслужила?
Ами... да...
Какво става, какво прави? - Имам рядка кръвна група.
Никой няма такава, това е Божи дар.
Затова пея и танцувам добре и имам милиони фенове.
По-точно хиляди, нали?
Каква е разликата? Имам фенове които ме обожават,
които викат името ми навсякъде. - Триста не е истинското ти име.
Можеш ли да ни кажеш поне истинското си име?
Никога няма да го кажа. - Ами моето име? Имали сме поне 3 интервюта...
Каза, че ще направиш всичко за мен, как се казвам?
Приключихме! - Успокой се, какъв е проблема? - Ти си проблема.
От сега нататък този кучи син ще бърше задници за да се храни.
Заведи ме в къщи. - Още не, имаме среща. - Шегуваш се!
Не се притеснявай, ще сме бързи. - Добре, сега да видя
твоите хубави сини очи, момче.
Фингърс, живееш си живота, а? - Живея си го, Франк.
Радвам се да те видя. - Фингърс! Интересно. Трябва ли да питам
защо те наричат така?
Мисля, че защото когато говоря много ръкомахам.
Ти си Триста? - Да. - Сега сме приятели, да говорим делово.
Разбира се, нещата вървят добре, Триста. Диска се пуска по радиото,
албумът се продава, видеото се върти успешно,
но друго е ако имаме видео по MTV и да си водещ артист.
Франк иска да каже, че ти трябва някой силен да ти пробие път.
Напускаш ли? - Не, смятам че неговото влияние ще те направи звезда.
Когато той пожелае нещо хората му го дават на драго сърце.
Толкова се радвам, че ще работим заедно, ще имаш пълен успех.
Трябва да ми се довериш, тове е нашата сделка, ако някой попречи...
Не мога да повярвам, тръгваме си! - Триста, скъпа... - Майната ти!
Не мина добре. - Всичко е наред.
Утре отиваме на пазар!
Имаш договор. - Майната му на договора!
Мисля да тръгвам, ще останеш ли с нея? Ще се видим.
Обичаш ли ме, Дени? - Разбира се. - И аз те обичам.
Остави лампата тате, не обичам тъмнината.
Тате...
Не си притеснена, нали? Ще те чакам тук след училище.
Хайде, скъпа.
Тате...
Дени! Дени!
Няма да ти помогне, никой освен мен няма да ти помогне.
Мениджърът ти взе всички пари за да изплати дълга си
и този лист хартия с който те притежава е последният му шанс за живот.
Какво означава това? Означава, че ти нямаш нищо.
И си нищо докато аз не кажа. Отиваш на турне когато аз кажа,
и ако трябва да се върна пак ще говорим по друг начин, разбра ли?
Не ти ли е достатъчно? - Никога не е достатъчно.
Не е толкова зле колкото си мислиш.
Сигурно си уморена от това да не знаеш какво говориш.
Къде беше ти когато Франк ме прецака? И ти ли си в играта?
Помогна ли му? - Не, аз съм ти приятелка.
Не мога да се сетя по колко ти плащам за да си ми приятелка.
Алисън, почакай, не мисля така! - Кой ще плати пиенето?
Извинявай...
Триста, Боже мой, Триста!
Алисън! Почакай! Извинявай!
Ти ли си Триста? - Не, не съм. - Ти си!
Може ли един автограф? - Харесваш ми, сладка си.
И ти си сладък. Обичам ви всички, благодаря!
Благодаря! - Триста! Триста!
Хей, боли! - Снимай това! - Не, Боже!
Оставете ме на мира!
Значи мога да си отида? - Да, а къде ще отидеш?
Сигурен ли си, че никой няма да дойде тук? - Никой не знае мястото.
Той ще те използва максимално и ще те захвърли, винаги прави така.
Какво предлагаш да направя? - Ако разбере че си избягала ще те търси.
Единственото място където няма да те намери е тук.
Ще събера пари и ще избягаш там където Фингърс няма да те намери.
Защо ми помагаш?
Не знам.
Така искам.
Откакто се помня не съм си позволявал да искам нещо.
Стой далече от прозореца и ползвай каквото ти трябва от кухнята.
Иначе не пипай нищо друго.
Добре ли си? - Да, добре съм, това е само работа.
Какво работи днес? - Търсих теб.
Харесва ми как си украсила тук. - Ако ще живея известно време тук...
Кой е на снимката с теб? - Това е Марки.
Близки ли сте? - Да, бяхме.
Той умря. - Съжалявам. - Няма нищо.
Какво е станало?
Видях че ще се случи и
не можах да го предотвратя. - Чувството ми е познато.
Изглежда като че ли никога няма да почувстваш нищо вече.
Само това ми трябваше, още белези.
Знаеш ли, че белезите са карта към душата?
Минаха няколко седмици, мисля че може да заминем.
Утре? - Заминаваме? - Да.
Какво имаш в ръката? - Нищо. Видях нещо и се сетих.
Не е това което си мислиш. - Какво ще правиш? - За приятел е.
Ало? - Кой се обажда?
Лайно такова!
Три седмици я търсим тази, три седмици!
Разпитваме, бием, а тя през цялото време стои в твоя апартамент!
Смили ли се над Франк когато го убих?
Не, само стоеше там и гледаше.
Ти си хладнокръвен измамник, приятелю.
Какво е това? Пари за да я заведеш на почивка?
Това твое ли е? Мисля, че не. Остави ни насаме.
Какво ти става? Някога щеше да го предвидиш.
Губиш дарбата си!
Каза ли нещо? Искаш да ми кажеш нещо ли?
Ти ме вкара в тази каша!
Мислиш че съм лош човек ли? Питам те!
Не съм лош, искам това, което искат и другите.
Опитах се да ти дам всичко, но не ти беше достатъчно!
Имаше всичко, цялата любов на света и това ти беше малко!
Отне ми приятеля и го настрои срещу мен, и какво сега?
Ти се едно малко егоистично лайно!
Човек не знае какво има докато не го загуби.
Кажи ми... - Какво да ти кажа?
Истинското ти име.
Хей, тук е затворено, трябва да обиколиш. - Не, моля ви, пуснете ме.
Трябва да вляза, аз съм доктор! - Трябва да обиколите...
Някой ще умре, трябва да видя Триста!
Хайде, аз съм доктор!
Тя ще умре и вината ще бъде ваша!
ЛЮБОВ - Всеки има своята цел в живота,
някои живеят цял живот без да я открият.
Но, не и аз, знаех я още откакто бях на 10 години.
Моята цел е да обичам хората напълно и всеотдайно.
Когато бях на 10 този човек беше Хайди Фонтел.
Но когато семейството й се премести бях сигурен че ще обичам отново,
но грешах.
Запознах се с Джина в медицинското училище, бяхме само приятели.
Моят съквартирант казваше, че тя е момиче за което можеш да се ожениш,
но аз чаках достатъчно дълго.
Ожени се за Хенри веднага след колежа и аз им бях кум,
и години след това все още съм.
Къде сме сега? - Хенри обясняваше нещо.
Да се присъединиш към пластичната хирургия?
Боб е богат, но двойкаря Дерек е много богат! - Не всичко е в парите.
Разполагаш с време, с тази работа се изкарват пари.
Справям се добре. -И сервитьорката се справя добре, всички се справят.
Всички които познавам са богати! - Аз не съм. - Ще ти кажа едно откритие
което може да се патентова и тогава ще станем богати!
Тя се е отдала на спасяването на човешки животи! - Не!
Това е страхотно, но аз спасявам човешките животи по-добре.
Наистина, хайде! Добре, признавам!
Силикона в гърдите и ботокса не са работа, но ми изплатиха колата.
Момиче родено с аномалии не се кани на бал, няма първа целувка.
Ако е претърпяла инцидент, добре, спасяваш я, но накрая ще напише
кърваво писмо на котката си и ще се самубие. Същата ако дойде при мен
никога няма да напише такова писмо.
Спасил съм й живота.
И аз спасих живот днес. - Може би и аз направих същото.
Както и да е, отивам да се наспя в моята огромна къща.
Трябва да отида до тоалетната. - Моят мъж. - Да, твоят мъж.
Как са змиите? - Добре, но нямам напредък.
Добре ли си? - Уморена съм. - Ела утре да те прегледам.
Не искам да те притеснявам. - Знаеш, че това е невъзможно.
Пази се.
Помисли за предложението ми.
Натам ли си? - Паркирал съм там. Ще се оправиш ли? - Трябва да почина.
Обичам те. - И аз те обичам.
МЕДИЦИНСКА ЛАБОРАТОРИЯ ОТРОВНИ ЕКСТРАКТИ
Донеси ми банката, добре.
Ти ще лекуваш хемофилия, момче. - Д-р Суит? - Да?
Това е отровна змия, трябва да се пазите повече. - Няма проблем.
Какво имаме? - Ухапване от змия.
Дали са ни грешна противоотрова, трябва й трансфузия! - Джина!
Чуваш ли ме, Джина? Събуди се! - Моля? Какво казваш?
Какво каза? - Не съм сигурен. - Нещо за кръвната й група.
Кажи ми за змията. - Не разбираш, отровата е в сърцето.
Трябва й трансфузия!
Дайте ми кръвната й група! - Остават й 24 часа.
Това е кръвната й група. - Какво е това?
Изключително рядка е. - Имаме ли? - Не съм виждала да има такава.
Провери отново. Просто го направи!
Хенри, Джина има ли своя кръв в лабораторията?
Добре, слушай, ухапана е.
Можете ли пак да проверите, много е рядка. - Другата седмица? Късно е!
Помогнете ми, моля ви. Моля ви.
Няма докторе, проверих в компютъра, нямаме такава кръвна група.
Докторе, престанете!
Ник!
Пусни ме, какво правиш! Не разбираш, тя ще умре!
Добре, добре, само ме пуснете!
Тук съм на живо с Триста при заснемането на нейния втори клип.
Не може да влезем вътре, но нека погледнем кадри от интервюто й.
което е много смущаващо. - Какво ме прави специална? - Да.
Нищо. - Нищо? - С какво съм по-добра от другите?
Не по-добра, а по-заслужила. - Заслужила?
Например имам рядка кръвна група. - Кръвна група?
Да, казва се казва се Кей Пи Ей Би, никой я няма...
Това е моят Божи дар.
Говорих с режисьора, казах му да съкрати нещата. - Добре.
Добре ли си? - Да, само... - Трябва ти малко чист въздух.
Хайде, всички се отдръпнете, трябва й чист въздух!
Сериозна съм! Махайте се! Да вървим.
Облечи това. - Какво става? - Вътре има билет и паспорт.
Хей, от тук не може, трябва да обиколиш. - Трябва да ме пуснете!
Аз съм доктор. - Не търси никой, скрий за малко.
Аз съм доктор, тя ще умре и вината ще бъде ваша!
Тя ще умре, по дяволите!
Триста!
Триста, почакай! - Не се приближавай, махай се!
Ще ти обясня...
Триста, почакай!
Триста, Триста добре ли си?
О, Боже, Триста?
Отложих ти концертите и снимките на видеоклипа.
И не съм ти сърдит, въпреки че искаше да ме напуснеш.
Не ти се сърдя, кога мислеше да ми кажеш?
Какво да ти кажа? - За бебето. - Бременна съм? - От 3 седмици.
Не знаеше ли?
Всичко ще е наред, знам че искаш целия свят да те обича.
Но, това е опасен живот и не можеш да се справиш сама, затова съм тук.
Мечтите ти ще се осъществят, така той няма да е умрял напразно.
Ти го уби без причина. - Не, той застана между нас.
Аз изпълних своята част от договора. И двамата загубихме по някой
който е бил скъп за нас.
Време е да продължим напред. - Мразя те.
Ще те мразя докато съм жива.
Не можеш да запазиш бебето. - Какво? - Имаш участия.
Това е мое дете. - Никой няма да застане на пътя ми!
След две седмици имаш концерт, достатъчно време за да го махнеш.
Почакай, почакай, недей, спри!
Спри!
Хвани ме за ръката!
Моля те! Трябваш ми.
Моля те...
Здравей.
Спаси й живота днес.
Ти също. Странно, само това има значение...
А всичко останало... - Радвам се, че бебето ти е добре.
И аз.
Благодаря за колата. Ще ти я върна когато мога. - Няма проблем.
А ти добре ли си? - Да, ще бъда.
Трудно е да започнеш отначало. - Ще се справиш.
И ти ще се справиш.
Извинете, не може да влезете там.
Господине, не ви е позволено да влизате!
Човече, това е лудост! Добре ли си?
Превод и субтитри: Весела Петрова